Uploaded by Sylvesteri
SEIKKAILU
Huvilani jää talojen puristukseen. - Metsäkin on hakattu pois.
Alue on kohta täynnä taloja. - Se on väistämätöntä.
Valitettavasti. Näkemiin. - Näkemiin.
Täällähän sinä olet. Etsin sinua yläkerrasta.
Luulin, että olisit kaukana merellä. - En vielä, isä.
Eikö yleensä käytetä merimies- lakkia, jossa on huvipurren nimi?
Ei käytetä, isä.
Kauanko olet poissa? - Neljä viisi päivää.
Vietän siis viikonlopun yksin. Lepäilen.
Minun pitäisi olla jo tottunut. - Mihin?
Lepäämään sekä diplomaatin että isän tehtävistä.
Miksi puhut noin? - Koska se on totta.
30 vuoteen en ole voinut sanoa totuutta kenellekään.
Haluan sanoa sen edes tyttärelleni.
Onko sinulla muita totuuksia kerrottavana? - Tiedät kyllä mikä.
Säästä minut siltä.
Hei sitten, isä.
Se mies ei mene kanssasi naimisiin.
Tähän asti minä en ole tahtonut mennä.
Se on sama asia. Hei sitten, kultaseni.
Päivää.
Anteeksi, jos jouduit odottamaan.
Aja reippaasti, Alvaro. Myöhästymme.
Odotan sinua täällä.
Minne menet? - Kahvilaan. On jano.
Mies, jota et ole nähnyt kuukauteen, on odottanut sinua puoli tuntia!
En tahtoisi nähdä häntä tänäänkään. - Mehän ajoimme lujaa, koska...
Hyvä on sitten. Hyvästi, risteily.
On kamalaa olla kaukana toisistaan. Ihan totta.
On vaikeaa ylläpitää suhdetta, jos yksi on täällä ja toinen tuolla.
On se kätevääkin.
Voi ajatella mitä ja miten haluaa. Ymmärrätkö?
Jos taas toinen on edessäsi, kaikki on siinä.
Ymmärrätkö?
Mennään takaisin. - Anna!
Tulen alas.
Hei.
Haluatko, että käännyn sivuttain?
Onko minussa jotakin vikaa?
Ystävättäresi odottaa alhaalla. - Antaa odottaa.
Kuinka voit?
Huonosti.
Miksi?
Vai miksi.
Miksi ja miksi?
Mitä ajattelet? - Omaperäistä.
Värien käyttö on hallittua. - Niin minustakin.
Tämä näkee nälkää vielä jonkin aikaa.
Pois, elukka.
Meri on rasvatyyni.
Inhoan vertauksia, joissa esiintyy sana "rasva".
Huomenta. - Huomenta.
Claudia.
Katso.
Huh.
Nukuitko hyvin?
Miten sen ottaa.
Kun kävin nukkumaan, halusin ajatella monia asioita -
mutta nukahdinkin.
En arvannut, että nukkuisin näin hyvin.
Vene tuudittaa. - Minä nukuin tosi huonosti.
Tervehdys.
Hei. - Huomenta.
Ota mieluummin aurinkoa.
Uidaanko?
Ei täällä. Täällä on pelottavaa.
Kerran Liparisaaret olivat kaikki tulivuoria.
Kun kävimme täällä 12 vuotta sitten, sanoit täsmälleen samat sanat.
Mikä tämän saaren nimi on? - Sen täytyy olla Basiluzzo.
Kuulostaa kalan nimeltä.
Tuo taas on Lisca Bianca.
Näin paljon melua yhdestä uimisesta.
Anna.
Mutta...
Varovasti!
Nainen yli laidan, Mario.
Seis. Pysäytä.
Raimondo! - Olen tässä, Patrizia.
Miksi pysähdyimme?
Etkö mene uimaan, Patrizia? - Näin jopa unta, että uin.
Mene sinä, Raimondo.
Mitä ihmettä? - Armon rouva.
Pidätkö sukelluskalastuksesta? - Inhoan sitä, mutta on kai pakko.
Kuka ihme väittää, että ihminen nousi merestä?
Patrizia. Jos annat purtesi lipun, menen istuttamaan sen saarelle.
Mutta...
En ole ikinä ymmärtänyt saaria.
Veden saartamia, ressukat.
Cosimo.
Tule.
Laske kumivene veteen, Mario. - Heti.
Minne te uitte, Sandro? - Kysy Annalta.
Työ huviveneillä on raskasta. Omistajilla ei ole aikataulua.
Purjehdimme koko yön. En voinut nukkua hetkeäkään.
Pidän kuitenkin työstäni...
Hai!
Älkää liikkuko, neiti. Pysykää siinä.
Anna! - Älkää kukaan liikkuko.
Claudia. Odota minua.
Menkää pois!
Tule.
Mitä nyt? - Hai ui lähistöllä.
Älä liiku. - Ei tulisi mieleenikään.
Miten huomasit sen? Koskiko se sinuun?
Minä olisin kuollut pelosta. - Hai näyttää kamalalta hampaineen.
Juo vähän konjakkia. - En tarvitse.
Olen ihan rauhallinen.
Haluaisin pukeutua. Minua paleltaa.
Huomaa, että kesä on ohi. - Minne se hai on mennyt?
Mitä nyt?
Kumman minä panen?
Tämän vai tämän? - Tämä on ihana.
Mikset kokeilisi sitä?
Se sopii paremmin sinulle kuin minulle. Pidä se.
Älähän nyt.
Valehtelin siitä haista.
Valehtelit. Miksi ihmeessä? - Muuten vain.
Älä mieti sitä.
Se on ohi.
En halua tietää, miksi teet tuollaista. Varmaankin Sandron vuoksi.
Oliko tempusta sinulle hyötyä?
Mennään.
Etkö nouse maihin? - Kutsutko tuota kivikasaa maaksi?
Kas, olitko yhä vedessä? Tiedätkö, että lähistöllä uiskentelee hai?
Haiko?
Olisin siis voinut kuolla. Sitäkö tarkoitatte?
Vai niin. Kiitos vain.
Mitä haluat, Raimondo? Minuako? Tähän aikaan.
Minä menen. - Jää vain, Claudia. Ei täällä rakkaus roihua.
Riittääkö tämä? Oletko tyytyväinen?
Olet hieman pettynyt. Myönnä. - Päinvastoin.
Millaiselta Raimondo näyttää sinusta? - Turmeltuneelta.
Hänhän on kuin lapsi. - Olen mieluummin turmeltunut.
Ellet sitten pidä lapsista. - Minä en pidä kenestäkään.
Tiedän.
Jos joku nainen olisi tehty mittatilaustyönä -
olemaan kohtuuton, petollinen, alhainen ja haureellinen, -
hän olisi ilmetty Patrizia.
Saattaa hän olla uskollinenkin, mutta silkasta laiskuudesta.
Raimondo on hupaisa. Hän on ainoa hupini koirani lisäksi.
Mennäänkö rantaan?
Ylhäällä on ikivanhoja raunioita. Mennäänkö katsomaan?
Muistatko, Giulia? - Muistan.
Parempi, että jäät ottamaan nokoset. Sanot aina kaiken olevan ihanaa.
Sydämesi läpättää turhille asioille. - Miksei kaunista saisi ihailla?
Mukava heppu! - Kenelle sinä puhut?
Haille. - Yhäkö?
Miten ihania.
Corrado. Haluatteko yhden?
Tämä on Patrizian tapa viettää aikaa kanssamme. - Pidän teistä.
Enemmän kuin haistako? - Paljon enemmän.
Tulkaa sitten kanssani katsomaan raunioita. - Voisin tullakin.
On silti parempi jäädä tänne.
Sandro. Kuukausi on liian pitkä aika. Olin tottunut olemaan ilman sinua.
Se menee kyllä ohi.
Tällä kertaa totuin enemmän. - Se menee sitten ohi vähän myöhemmin.
Meidän pitää puhua.
Vai oletko varma, ettemme ymmärrä toisiamme?
Ehdimme puhua vaikka kuinka paljon, kun olemme naimisissa.
Naimisiinmeno ei muuta mitään.
Käyttäydymme jo kuin aviopari. Giulia ja Corradokin käyttäytyvät.
Miksi me aina kiistelemme?
Sanoilla ei ole mitään merkitystä. Ne vain sotkevat asioita.
Rakastan sinua. Eikö se riitä?
Ei riitä.
Haluaisin olla jonkin aikaa yksin. - Sanoit, että kuukausi...
Kauemmin. Kaksi kuukautta, vuoden, kolme vuotta.
Tämä on järjetöntä. Minulla on paha olla.
Kuolisin, jos menettäisin sinut. Ja silti...
En pysty tuntemaan sinua enää.
Etkö tuntenut minua edes eilen luonani?
Aina sinun pitää liata kaikki.
Sää muuttuu. - Giulia kiltti.
Älä ole niin opettavainen. Näen itsekin, että sää muuttuu.
Meidän pitää mennä. Kohta nousee myrsky.
Missä Anna on? - En tiedä.
Aivan kuin olisin kuullut veneen äänen.
Kuuletko?
Sandro. Missä Anna on?
Hän oli tässä.
Onko hän veneessä? - En tiedä, neiti.
Patrizia. Onko Anna siellä?
Anna!
Täällä hän ei ole.
Tyypillistä Annaa. Sietämätöntä.
Anna!
Tämä saari on niin kaunis. Eikö olekin?
Löysittekö hänet?
Anna!
Näkyykö mitään, Sandro?
Anna.
Giulia.
Huomasitko?
Huomasitko, miten hän kohtelee minua?
Kuka? - Corrado.
Hän on nöyryyttänyt minua aamusta asti. - Giulia hyvä.
Sandro!
Ei löydy mitään. Ei jälkeäkään.
Anna!
Tehdään suunnitelma. Te menette lähimmälle saarelle.
Siellä täytyy olla poliisiasema tai vastaava.
Kerrotte katoamisesta.
Minä jään tänne. Minusta tuntuu, että jotakin voi tapahtua.
En halua lähteä.
Mennään sitten. Turha tuhlata enempää aikaa.
Kauanko kestää edestakainen matka?
Panarealle ja takaisin pari tuntia, Lipariin paljon kauemmin.
Riippuu merenkäynnistä. - Sepä se.
Minä jään tänne Sandron kanssa.
Entä jos sataa? - Ostan sateenvarjon.
Minä en lähde. - Claudia. Meitä jää jo kaksi.
Teidän täälläolonne voi olla haitaksikin.
Unohdimme pyytää lampun.
Onneksi täällä on lyhty.
Uskon, että Anna on elossa.
Hän valehteli haistakin.
Miksette kertonut? - Se ei tuntunut tärkeältä. Annasta se oli hauskaa.
Pitäisi selvittää, miksi hän keksi koko hain.
Ehkä pitäisi kysyä Sandrolta. - Minultako?
Riitelittekö te?
Anteeksi, jos olen tungetteleva, mutta tämä on tärkeää.
Tavanomaista väittelyä.
Jos muistan oikein, hän sanoi haluavansa olla yksin.
Miten te selitätte sen?
Mitä tämä on?
Oletteko te omistaja?
Omistajat ovat Australiassa. Minäkin olin siellä 30 vuotta.
Nämä ovat minun valokuviani.
Veljeni, kälyni, ystäväni...
Eno, äiti, veljenpoika. Hienoja aikoja.
Mistä te ilmestyitte? Kolusimme koko saaren.
Panarealta.
Kuulimme siis teidät kahden aikaan. Näin veneen ajavan ohi.
Kello oli neljä tai viisi.
Iltapäivälläkö? - Aamulla.
Miksi kysytte? Mitä on tapahtunut?
Ei mitään.
Miksette kerro?
Ystävättäremme on kadonnut. - Hukkunutko?
Ei, kadonnut. Emme tiedä, minne.
Ja se on minun syyni. Sanokaa se. Niinhän te ajattelette.
Huolehditte niin minun ajatuksistani.
Olisitte miettinyt, mitä Anna ajatteli.
Katsoitteko talon takaa, olisiko hän pudonnut kalliolta?
Viime kuussa karitsalleni kävi niin.
Etsin sitä koko päivän, ja vasta illalla se määkyi.
Se oli varmaan jäänyt...
Anna!
Claudia. Tulkaa sisään.
Voitteko yhtään paremmin?
Olen pahoillani eilisestä.
Välitätte Annasta kovasti. - Niin välitän.
Puhuiko hän koskaan minusta? - Harvoin, mutta aina hellästi.
Ja silti hän käyttäytyi aivan kuin meidän rakkautemme, -
mukaan lukien omani, teidän sekä hänen isänsä rakkaus, -
ei olisi riittänyt hänelle tai merkinnyt hänelle mitään.
Joskus mietin, mitä olisin voinut tehdä estääkseni kaiken tämän.
Kenen tuo vene on? - Mikä vene?
Kuulitteko, hetki sitten? - Täällä on kesäisin paljon veneitä.
Miksi olette ylhäällä näin aikaisin? - Onko kello viisi aikaisin?
Bartolo! Löytyykö mitään?
Ei mitään.
Ei mitään. - Älkää katsoko minuun tuolla tavoin. En ole tehnyt mitään.
Mene tuonne päin.
Siellä on luola.
Juuri siellä.
Toivottavasti häntä ei nyt löydetä. Silloin hän olisi kuollut.
Patrizia.
Tässä kohtaa on virtaus, joka vie toiselle saarelle. Johtolanka sekin.
Ylivääpeli haluaa lähettää jonkun miehistään katsomaan.
Haittaako sinua, jos...
Haittaako, jos pyydän Raimondoa menemään mukaan?
En ymmärrä, miksi haittaisi. - Teidän sinne pitäisi mennä.
Ehkä niin on parempi.
Sandro on oudon rauhallinen. - Hänhän ei nukkunut koko yönä.
Mikä se on? - Ikivanha vaasi. Alhaalla on hautautunut kaupunki.
Se on täynnä esineitä.
Sieltähän Corrado jo rientääkin.
Näytä. - Miltä vuosisadalta se on?
Voimmeko saada tämän itsellemme? - Istuttaisit siihen pelargoneja.
Eikö sinun pitänyt lähteä? - Se on turhaa.
Mikä sääli.
Tällaista sattuu.
Annan isä saapuu.
Kävin läpi Annan matkalaukun ja...
Anna antoi tämän puseron minulle eilen.
Löysin sen laukustani.
Tänä aamuna minulla ei ollut muuta päällepantavaa.
Olen pahoillani.
Löysin kirjat Annan matkalaukusta.
YÖ ON HELLÄ
RAAMATTU
Tämä on hyvä merkki. Eikö olekin?
Jos lukee Raamattua, ei tee mitään harkitsematonta, -
koska uskoo Jumalaan.
Itsemurha ei siis tule kysymykseen.
Kiitos silti.
Kersantti. Tärkeitä uutisia.
Mitä uutisia? - Epäilyttävä vene on pysäytetty.
Miehistöä kuulustellaan Milazzossa.
Pitää mennä paikalle. - Ehdottomasti.
Kuulitteko? - Olemme Luojan armoilla.
Meidän täytyy joka tapauksessa mennä Milazzoon.
Yrittäkää ymmärtää, että minä olen tyttärenne läheisin ihminen.
Tällaisella hetkellä tytär tarvitsee ennen kaikkea isäänsä.
Mitä te teette? - Emme tiedä itsekään.
Menemme Montaldojen luo.
Otan matkalaukkuni.
Olen pahoillani...
Eihän tälle mitään voi.
Tulen perässä Montaldoille. - Hyvä on.
Tämä on paras ratkaisu. Ettore on varmasti jo siellä.
Minä käyn kaikilla saarilla. - Mitä?
En voi lähteä ennen kuin olen käynyt läpi joka ikisen saaren.
Etkö ole väsynyt? Ihme, että itse pysyn pystyssä.
Raimondo.
Olen täällä, Patrizia. Olen aina täällä.
Claudia ei tule mukaan. Voitko hakea hänen laukkunsa?
Varovasti.
Souda vain.
Onko totta, että perheessänne on ongelmia?
Sisko ja isä ovat sairaita.
Siksi olet salakuljettaja. Tarvitset rahaa.
Minä voin auttaa sinua saamaan valtiolta tukea.
Hoidetaan ensin tämä muodollisuus. Pari kysymystä ja sitten syömään.
Toverisi kertoi, että laskitte verkot kolme kertaa. - Niin, kolme kertaa.
Pyydä muut sisään.
Tänne.
Miehet alkavat puhua ristiin.
Toverisi sanoi, ettette kalastaneet, koska oli kova merenkäynti.
Onko asia näin?
Entä toinen vene? - Mikä vene?
Mieheni näkivät sen ja näkivät teidän heittävän laatikoita yli laidan.
Miten asia oikein on?
En voinut hyvin.
Olen sekaisin. En tiedä mitään.
Mitä sinä oikein puhut?
Älkää.
Mitä tekemistä tällä on Annan kanssa? - Tulkaa.
Pysykää tässä. - Hyvä on.
Olen valmis katsomaan salakuljetusta läpi sormien, -
kunhan kerrotte, kuljetitteko tytön jonnekin.
Mitä sinä sanoit?
Tuo mies rakennutti tämän huvilan.
Eipä arvannut, mihin käyttöön se päätyisi.
Tiedättekö, kuka on tämä F. Z., joka on kirjoittanut lehteen?
Kirjeenvaihtaja Francesco Zurìa.
Mistä löydän hänet? Eikö kannattaisi ilmoittaa löytöpalkkiosta, jonka...
Zurìa on Messinassa. Soitanko hänelle? - Ei tarvitse.
Voinko palata Lipariin? - Voit. Minne veit savukkeet?
Varastoon. - Hyvä.
Kersantti.
Koska te tulitte? - Kaksi tuntia sitten.
Missä kanssanne ollut neiti on? - Sanoi menevänsä junalle.
RIKAS ROOMATAR KADONNUT LISCA BIANCALLA
Minne sinä menet? Montaldon huvilalleko?
Saatan sinut.
Luitko tämän?
Asiasta tietävää pyydetään ottamaan yhteyttä toimitukseen.
Minä ajattelin mennä sinne. - Hyvä.
Sinun täytyy mennä.
Koska me sitten tapaamme?
Tämä on vaikeaa, -
mutta jos jatkat noin, tästä tulee vielä vaikeampaa.
Älä näytä noin juhlalliselta.
Äläkä odota junaa.
Mene pois, ole kiltti.
Milazzo.
Varokaa ovea.
Mitä me nyt sanomme toisillemme? Puhu vain.
En halua, että tulet mukaani. En halua nähdä sinua, usko jo!
Miksi tulit? - En voinut muutakaan.
Parasta tehdä uhraus heti.
Uhraus.
En tahdo uhrautua. Mitä ja ketä varten?
Ymmärtäisin, jos Anna olisi täällä.
Mutta hän ei ole. - Sandro!
Anteeksi, en tahtonut kuulostaa kyyniseltä, -
mutta eikö ole parempi kohdata tosiasiat?
Tosiasiat ovat samat kuin kolme päivää sitten, kun tapasimme.
Vain kolme päivää sitten... Ajattele.
Entä sinä ja Anna?
Ei, kyllä kaikki on muuttunut.
Miten voi olla näin helppoa muuttua ja unohtaa?
Se voi olla helpompaakin. - Miten surullista. Todella.
En ole tottunut tällaiseen. Enkä valmistautunut.
En ole koskaan ollut näin suunniltani.
Mikset auta minua? - Paras apu on olla yhdessä.
Ei ole. Istu alas. Jäät junasta seuraavalla asemalla.
Entä sinä? - Minä... Jätä minut rauhaan!
Saisinko kysyä, onko neitikin matkalla Palermoon? - En.
Tindariinko? - En.
Sant'Agataan? - En sinnekään.
Menette siis Cefalùun. - Mistä tiesitte?
Eräs tuttava kertoi.
Olen palvelijana Cefalùssa, mutta en ole sieltä.
Naistuttavani tuntee teidät ja on puhunut teistä paljon.
Onko hänkin työssä Cefalùssa? - Hän on puutarhuri.
Ei hän sitten minua tunne.
Meidän huvilassamme on miespuutarhuri.
He ovat siis puhuneet keskenään.
Mitä he ovat sanoneet? - Paljonkin.
Olette kuulemma kunnon tyttö, ette juorua ja sen sellaista.
Meilläkin on tuollainen radio. - En usko.
Miksette? - Koska tämä on kiinalainen.
Käteviä tällaiset pienet radiot.
Ne ovat hyödyllisiä, kun menee vaikkapa retkelle.
Kumpi teille on tärkeämpää, musiikki vai rakkaus? - Musiikki.
Poikaystävää pitää etsiä, mutta radion voi ostaa.
Minä olen mies ja tiedän, miten asiat menevät:
ensin rakkaus ja sitten musiikki.
Kuuntele, Claudia. - Rukoilen sinua.
Lupaa, ettet enää etsi minua.
Miksen, Claudia? Vaikka ajat minut pois, minä... - Ei!
Claudia. Ei odoteta enää. Myöhemmin on liian myöhäistä.
Tule minun mukaani.
Castroreale.
Claudia.
Zurìa.
Kuka teistä on Zurìa? - Hän on varmaan sisällä.
Soitan, sillä...
Kuka hän on? - Tuo tuolla.
Täällä tarvitaan poliisia.
Oletteko te herra Zurìa? - Niin ne väittävät.
Olisi kysyttävää. - Myöhemmin. Nyt on kiire.
Etsin ompelutarvikekauppaa, ja yhtäkkiä takanani oli paljon miehiä.
En ole ikinä ennen nähnyt moista. - Ei ihme, kun pukeudutte noin.
Olen matkustanut ympäri maailmaa pukeutuneena näin.
En aivan! Hameeni on ratkennut.
Sen tähden etsinkin ompelutarvikekauppaa.
Taaksepäin.
Kuinka vanha olette? - 19. Olen naimisissa, nimeni on Gloria Perkins.
Olen kirjailija.
Kirjoitan transsissa ja olen yhteydessä kuolleisiin henkilöihin:
esimerkiksi Tolstoihin ja Shakespeareen.
Olen kiinnostunut myös elokuvasta.
Millaisen vastaanoton saitte Palermossa?
Palermossa olin aviomieheni kanssa.
Nyt menen Caprille kirjoittamaan artikkelia.
Palermossa kävi täsmälleen samoin.
Me saatamme teidät hotellille, kun haluatte.
Ulos. Pois, ulos!
Mikä häpeä.
Pois tieltä!
Yhden naisen vuoksi. Miten vastenmielistä.
Pidättekö naisesta?
50 000 liiraa. - Ei kai.
Katsokaa tätä kuhinaa. Tämä on paras tapa saada huomiota.
Jos 50 000 ei olisi koko kuukauden palkkani, tyydyttäisin mielihaluni.
Mitä asiaa teillä oli? - Luin juttunne kadonneesta tytöstä.
Olen hänen kihlattunsa. - Kertokaa koko tarina.
Jos tietäisin, en olisi tässä. Tekään ette näy tietävän.
Tiedänpäs. Joku näki tytön Rooman tunnuksella varustetussa autossa, -
toinen hänen puhuvan ulkomaalaisille merimiehille.
Jos hän livahtikin laivaan jäniksenä?
Tapahtuuko sitä yhä? - En tiedä. Joku näki hänet Troinassa.
Apteekkari kertoi, että tyttö osti häneltä rauhoittavia lääkkeitä.
Onko Troina kaukana? - 50 kilometriä.
Voin antaa apteekkarin nimen. - Miksipä ei?
Kirjoittakaa uusi juttu huomiseksi.
Te kirjoitatte Palermon lehteen. Sillä on paljon lukijoita.
Juttu on vanha. Se ei kiinnosta enää.
Sellaista ei julkaista. - Teidän on tehtävä se palvelus minulle.
Miksi minun pitäisi tehdä teille palvelus?
Kutsutaan sitä liiketoiminnaksi. Parantamaan kuukausipalkkaa.
Etsin kaikilta saarilta. - Se oli varmaan raskasta.
Varsinkin turhaa.
En kestä enää.
Kyllä, ehdottomasti. - Huomiseen.
Kuinka jaksatte neuvotella näin kuumalla?
Yli 50-vuotiaana pystyy tuntemaan vain kylmyyttä.
Kuka tuo on? - Claudia, Annan ystävä.
Sinähän et tunne miestäni.
Hän on juuri palannut... - Soititteko hänelle?
Sandrolleko? - Hänen piti tulla tänne.
Tämä on uskomatonta.
Tarvitsen häntä. Kuinka voi neuvotella, jos ei tiedä lukuja?
On hyvä merkki, ettei hän tule. Hän on varmaan löytänyt Annan.
Italiassa katoaa vuosittain 40 000 ihmistä.
Kokonainen San Siron stadionillinen.
Kuka tämä Sandro on? Olisiko hän tappanut naisen?
Laskemme leikkiä tällaisella asialla. Meidän tulisi hävetä.
Tulkaa.
Miksette myisi huvilaa, ruhtinatar?
Saisin tästä hienon hermoparantolan. - Sehän tämä jo hieman on.
Goffredo on ruhtinattaren lapsenlapsi. Hän on vasta 17.
Hän maalaa. - Kaikki osaavat pitää sivellintä kädessään.
Ostaa vain värejä ja aloittaa. Myös Tizian teki niin.
Maalaatko abstraktisti? - En.
Mitä tunnet kun maalaat? - Väristyksiä.
Näytätkö tosiaan töitäsi minulle? Olen utelias.
Mennään jo.
Oletko valmis? Minä en.
Kutsut tästä vielä puuttuivatkin.
Ihmisten elinvoimaisuus ärsyttää minua.
Miltä peruukki näyttää? - Upealta.
Sanot kohteliaisuudesta. - Onko se kohteliaisuus?
Ei.
Olet ihan erinäköinen.
Mennäänkö?
Menen alas.
Ota tämä.
Poika haluaa näyttää minulle maalauksiaan.
Hän on jatkuvasti perässäni.
On varmaan ihastunut, raukka.
Tule sinäkin.
Miksi haluat, että minäkin tulen?
En uskalla jäädä yksin hänen kanssaan. Hän voisi vaikka...
Näitkö hänen silmänsä?
Olemme tulossa.
Miksi minun pitää tulla?
Tule katsomaan, Claudia. Alastonkuva.
Kaikki ovat alastonkuvia, ellen erehdy.
Olet hyvä. Miksi maalaat vain naisia?
Nainen on maailman kaunein maisema.
Mistä löydät mallisi? - Heitä on pilvin pimein.
Luulin, ettei alastonmalleja enää käytetä.
Vai mitä, Claudia? - Mitä?
Naiset tahtovat esitellä itseään. Se on osa heidän luontoaan.
Kuinka he pystyvät poseeraamaan noin? Minä en pystyisi.
Miksi ette kokeilisi?
Kokeilkaa. - Minäkö? Oletko hullu, Goffredo?
Hän on hullu.
Ei niin kovin.
Etkö ikinä maalaa miehiä?
Vastatkaa. Miksi te ette kokeilisi?
Maalaisin teistä upean muotokuvan.
Miksi minusta? Pyydä Claudiaa. Hän on paljon kauniimpi.
Haluan tehdä sen teistä. Olette mielenkiintoisempi.
Niinkö?
Giulia.
Jos Corrado kysyy, sano, että olen täällä.
Sano, että pikku sydämeni lyö kiivaasti.
Tällä hetkellä se on ainoa asia, josta välitän.
Onko selvä? - Täysin selvä.
Kuinka voisin olla rauhassa? - Riittää, että suljet oven.
Sandro ei ollut hotellissa. Ei kai Milazzossakaan.
Ovimiehen mukaan hän aikoi vuokrata auton. Tulen kohta.
Hei.
Huomenna etsimme miehen käsiimme.
Hänen täytyy olla Milazzossa tai lähistöllä.
Mennäänkö, Claudia? - Minä en tule.
Miksi vaihdoit vaatteita?
Lähettäkää auto hakemaan hänet. Matkaa on 150 kilometriä.
Hyvä on. Tehdään niin.
"Lahjoita Giulialle elämän yltäkylläisyys, -
ja hän tulee toimeen ilman välttämättömintä."
Aina sinä siteeraat jotakuta. Hän tekee niin kokouksissakin.
Kuka? - Corrado.
En voi muistaa kaikkea. Olen pahoillani. - Kuinka niin?
Sanoitte jopa, että hän osti rauhoittavia.
Älkää tekeytykö muistamattomaksi.
Kuvausta vastaava tyttö -
astui sisään apteekkiini iltapäivällä kello...
Hän tuli ja meni ulos mieheni kanssa.
Sitä mieheni ei kerro.
Luuletko, etten huomannut?
Jos olisin auttanut tyttöä, miksi olisin kertonut lehdelle?
Sen minä tahtoisin tietää. - Sitten meitä on kaksi.
Hän on kolmas. Haluatteko te tietää, miksi kerroin lehdelle henkilöstä, -
joka kävi täällä ja katosi?
Katosi. Koska? - Nyt meitä on neljä.
Onko muita?
Kertokaa tarkemmin. Tuliko hän apteekkiinne vai ei?
Tuli.
Oliko hän vaalea vai tumma? - Tumma.
Vaalea.
Kuinka hän oli pukeutunut? - En muista. Vaaleisiin.
Hän ei katso vaatteita vaan sitä, mitä niiden alla on.
Onko kukaan muu käynyt kysymässä naisesta? - En usko.
Onko uutisia? - Ristiriitaisia. Joitakin johtolankoja on.
Kuulkaa. Lehdessä ei kerrottu, että kun tyttö lähti täältä, -
hän nousi Notoon menevään linja-autoon.
Auto lähtee aukiolta. Huomasin sen, -
sillä katsoin hänen jälkeensä, kun hän käveli.
Kaunis tyttö. Upeat sääret.
Poltatteko?
Oletteko te Roomasta? Huomasin sen heti. Olen Viterbosta.
Hän oli siellä armeijassa, joten... En oikein viihdy täällä.
Kauanko olette olleet naimisissa? - Kolme kuukautta.
Tule takaisin sisälle. - Kiitos avusta.
Onpa iloinen näky.
Sanokaa rouva Patrizialle, että jatkamme etsintöjä -
ja neiti Claudia ottaa yhteyttä.
Sanon toki. - Kiitos.
Mikä sen paikan nimi oli? - Noto.
Mistä me etsimme Annaa?
Hotellista. Niitä on vain yksi, Trinacria.
Voisiko tämä olla Noto? - Kysytään joltakulta.
Onko täällä ketään?
Kuuletko kaiun? Miksi rakennus on tyhjä?
Kuka tietää.
Minkähän takia se on edes rakennettu?
Tuolla on toinen.
Tämä ei ole kylä vaan hautausmaa.
Luoja, miten surullista. Mennään.
Mennään.
Sandro.
Rakkaani.
Olet minun, minun, minun!
On myöhä. Meidän pitää mennä.
HOTELLI TRINACRIA
On ehkä parasta, että menet yksin.
Pilailetko? - En.
En yritä välttää kiusallista tilannetta, jonka kohtaaminen voisi aiheuttaa.
Voit vain keskustella näistä asioista paremmin ilman minua.
Yritä ymmärtää. Vaikuttaisi siltä, että painostan sinua.
Se häiritsee minua.
Onko tuo nainen pohjoisitalialainen? - Ehkä ulkomaalainen.
Olisiko ranskalainen?
Mikä nainen.
Katso, Turiddu!
Varmaan ranskalainen.
Voinko auttaa? - Tahtoisin maalia.
Minkä väristä? - Sinistä.
Claudia. Mikä hätänä?
Minua hävettää. Näitkö? Yritin piiloutua.
Miten alhaista. Vihaan itseäni.
Nautitko tuollaisista puheista? - En.
Miksi sitten puhut noin? - Koska toimin rumasti.
Jos nyt sanoisit rakastavasi minua, -
minä uskoisin sinua!
Claudia. - Älä sano mitään.
Muuten pakottaisin sinut vannomaan ja sanomaan monia asioita, -
eikä se voi olla oikein.
Tämä on järjetöntä. - Parempi niin.
Silloin emme mahda tälle mitään.
Suokaa anteeksi, mutta emme enää tarvitse maalia. - Kaikin mokomin.
Olet varmaan sanonut Annalle samoin monta kertaa.
Jos sanoinkin, olin silloin vilpitön Annalle, kuten nyt sinulle.
Olet ainoa tuntemani nainen, jonka pitää nähdä kaikki selvästi.
Mennään katsomaan paikkoja.
Miten kaunista täällä ylhäällä.
En ollutkaan ikinä käynyt täällä.
Olkaa kuin kotonanne. Menen takaisin alas.
Mikä mielikuvitus, mikä liike.
Ennen huolehdittiin teatraalisesta vaikutelmasta.
Mikä vapaus.
Minun pitäisi lopettaa työt Ettorelle.
Haluaisin tehdä omia projekteja.
Minulla oli ideoita. - Miksi lopetit?
Miksi, miksi... Koska ei ole helppoa myöntää -
punaisen lattian sopivan huoneeseen, kun itse ajattelee eri lailla.
Mutta rouva haluaa punaisen. Aina löytyy rouva tai herra, joten...
Kerran minua pyydettiin laskemaan kustannusarvio koulurakennukseen.
Tein sen puolessatoista päivässä. Ansaitsin neljä miljoonaa liiraa.
Niinpä jatkoin laskelmien tekemistä muiden hankkeita varten.
Miksi katsot minuun noin?
Olen varma, että voisit tehdä upeita asioita.
Sitä en tiedä.
Mitä hyötyä on kauniista asioista? Kauanko ne kestävät?
Ennen rakennettiin vuosisadoiksi. Nykyään...
Korkeintaan 10 - 20 vuodeksi.
Claudia.
Mennäänkö naimisiin? - Mitä tarkoitat?
Mennään naimisiin.
Vastaa. - Mitä tuohon voi vastata?
Ei mennä.
Ei ainakaan vielä.
Tällaisella hetkellä. Miksi kysyt moista?
Katsot minua, kuin olisin sanonut jotakin hullua.
Oletko aivan varma, että haluat mennä kanssani naimisiin?
Juuri minun kanssani? - Minähän kosin sinua.
Niin.
Miksei kaikki voi olla yksinkertaisempaa?
Sanoit, että tahdon nähdä selvästi. Tahtoisin olla selväjärkisempi.
Että ajatukseni olisivat kirkkaat. Sen sijaan...
Meille vastataan. - Mistä?
Tuolta kirkontornista.
Ei, ei. En ikinä jätä sinua.
Ei, ei. Olet aina minun.
Oletko valmis? - Olen.
Miksi olen niin rakastunut sinuun?
Pidähän kiirettä. - Missä toinen sukka on?
Kyllä, kyllä. Vihaan aina sinua.
Ei, ei. En menetä sinua.
Tunnen ihanaa tuskaa.
Nähdään myöhemmin.
Et saa jättää minua hotellihuoneeseen yksin.
Odotan sinua aukiolla. - Hyvä on.
Sano ensin, että ilman minua sinulta puuttuu toinen jalka.
Mene vain yksin kaupungille. Joudut nilkuttamaan.
Sano, että haluat syleillä seinillä kulkevaa varjoani.
Sitten sinun täytyy sanoa, että...
Että rakastat minua.
Tiedät sen. Miksi se pitää sanoa?
Niin.
Miksi?
Nähdään kohta.
Kuulkaa.
Eikö täällä ole ketään?
Vahtimestaria tai virkailijaa. - Hän on sisällä.
Onko täällä museo? - En tiedä.
Tuossa lukee: avoinna 9.30 - 12.30.
Kello on kymmenen. Kaunis tapa ottaa vastaan turisteja.
Mitä turisteja? Viime vuonna täällä kävi muutama ranskalainen.
He uivat bakineissa.
Missä? - Bakineissa.
Bikineissä. - Niin juuri.
Entä sitten? - Ajoimme heidät pois. Annoimme kyytiä.
Anteeksi, en... - Teitte sen tahallanne.
En suinkaan.
Älä nyt.
Kuinka vanha olet? - 23.
23-vuotias.
Minäkin olen ollut 23-vuotias -
ja tapellut niin monta kertaa, ettet voi edes kuvitella.
Soita, tyttö, soita.
Neiti.
Anteeksi, mutta kuulin... Täällä kaikki asiat leviävät.
Käykää etsimässä kadonnutta tyttöä Pergusan retkeilymajasta.
Melkein kaikki matkalla olevat nuoret naiset yöpyvät siellä.
Olin juuri tulossa. Miksi palasit näin pian? Mennään.
Mitä nyt? - Ei mitään.
Älä, Sandro.
Miksi en? - Muuten vain.
Mikä sinun on?
Odota hetki. Vain hetki.
Olet aivan outo.
Etkö ole iloinen uudesta seikkailustasi?
Mitä sinä sanot? - Minä laskin leikkiä.
Sinun kanssasi ei voi ikinä laskea leikkiä.
Nyt saat kertoa, miksi et halua.
Sandro. Haluan samoja asioita kuin sinäkin, mutta...
Mutta mitä?
Kertoiko omistaja sinulle läheisestä retkeilymajasta?
Hän yritti aloittaa, mutta en kuunnellut.
Jos kuuntelemme kaikkia huhuja... - Se on totta, mutta...
Emme ole olleet yhteydessä kehenkään, edes Annan isään.
Meidän olisi pitänyt soittaa tai lähettää sähke.
Hän on varmaan yksinäinen. - Se on totta, -
mutta olemme viimeiset henkilöt tukemaan häntä juuri nyt.
Mihin me soittaisimme? Missä hän on?
Olkoon, mutta lähdetään täältä. Mene pakkaamaan matkalaukkusi.
Hyvää iltaa. - Iltaa.
Saata herra vastaanottoon. - Kiitos.
Odota tässä.
Iltaa, markiisitar.
Anteeksi. Kuka tuo pieni nukke on? - Joka saapui juuri? En tiedä.
Claudia!
Etsin muita ja löysin sinut.
Kuinka voit?
Etsitäänkö rauhallisempi soppi? - Rauhallisempiko? Toki.
Näytät hyvältä.
Tuolla on Sandro.
Ettekö menisi vaihtamaan vaatteita? - Mennään.
Saitteko hyvät huoneet? - Emme oikeastaan.
Olisitte sanoneet Ettorelle. Hän saa aina, mitä haluaa.
Onko hän vihainen minulle? - Eihän toki.
Hän antaa sinulle anteeksi kaiken.
Myönnät vain, että hän on parempi ajaja.
Kuinka voit olla tässä hälinässä? Ihmisethän rasittavat sinua.
Sanon joskus mitä sattuu. Olen tottunut hälyyn.
Äiti oli täynnä energiaa ja miehenikin on.
Äitisikö? - Minullakin oli äiti. Hieman ankara, mutta äiti silti.
Lapsuuteni oli kuin karuselli, minua heiteltiin sinne tänne.
Minun taas oli hyvin tasainen.
Mitä tarkoitat? - Ei ollut rahaa tehdä mitään.
Nähdään myöhemmin. - Nähdään.
Tätä tietä.
Olkaa hyvä.
Tehkää hyvin.
Jättäkää verhot kiinni. - Kuten haluatte.
Tarvitsetteko muuta? - Emme, kiitos.
Kiitos paljon. - Onko näin hyvä? Miellyttävää iltaa.
Robotti olisi ajanut saman asian.
Sisään.
Tämä jää tähän ja tuo menee tuonne.
Tässä. - Kiitos.
Kuulehan.
Älä sitoudu mihinkään huomenna.
Etkö vaihda vaatteita?
Etkö sanonut lopettavasi työt Ettoren kanssa?
Sanoin kyllä.
Onpa kylmää vettä.
Sandro. - Mitä?
En tule alas.
Mikset? - Minua väsyttää.
Opi voittamaan väsymys.
Oletko sinä oppinut? - Jo poikasena.
En ikinä nukkunut, ja toverini nukkuivat vielä vähemmän.
Joka meni ensin nukkumaan, joutui maksamaan sakkoa.
Emme tehneet pahojamme, -
mutta elokuvan loputtua ja kahvilan mentyä kiinni -
istuimme penkillä kuuntelemassa juoppoja -
tai katsomassa, miten mainosjulisteita liimattiin.
Sitten pistäydyimme torilla, herätimme muita tovereita -
tai kutsuimme jotakuta tyttöä nimeltä hänen ikkunansa alla.
Taidat olla tosi väsynyt.
Mihin aikaan heräät huomenna? - Myöhään.
Vai myöhään. - Hyvin myöhään.
Mennään tutimaan. - Hyvä on.
Lapsena halusin tulla diplomaatiksi. Voitko kuvitella?
En ajatellut rikastuvani.
Näin itseni nuorena nerona vuokrahuoneessa.
Sen sijaan minulla on talo Roomassa ja Milanossa.
Mitä nerouteen tulee...
Siitä ei tullut minulle tapaa. Mitä sanot?
Ajattelen eri tavalla, mutta ei puhuta siitä nyt.
Voisitko sammuttaa kattovalon?
Hyvää yötä, rakas.
Sano minulle, että rakastat minua.
Rakastan sinua. - Sano uudestaan.
En rakasta sinua.
Ansaitsen tuon.
Se ei ole totta. Rakastan sinua.
Ettore. - Viimeinkin. Tule, esittelen sinut ystäville.
Tulen ihan kohta. - Jatkamme huomisaamuna, onko selvä?
Jos et anna laskelmiasi, en pääse eteenpäin.
4, 36, 7, 36, 8, 9, 10, 11, 12, 13, 14, -
15, 16, 17, 18, 19, 20.
1...
2, 4, 5, 6, -
7, 8, 9, 10, 11, 12, 13, 14.
Patrizia!
Missä Ettore on? - Nukkuu tuolla.
Onko Sandro hänen kanssaan? Hän ei ole huoneessaan.
Ettore.
Mitä nyt? - Etsin Sandroa.
Miksi hän täällä olisi? Kysy Claudialta. - Tietysti.
Minua pelottaa. - Minäkin näen painajaisia yöllä.
Pelkään, että Anna on tullut takaisin. Vaistoan, että he ovat yhdessä.
Mitä sinä höpiset? Meille olisi kerrottu.
Sandro on varmaan puutarhassa ihailemassa auringonnousua.
Olisi mukavaa huomata, että hän on tunteellinen.
Älä ala hautoa tuollaista. Mene nukkumaan.
Muutama päivä sitten pelko Annan kuolemasta miltei tappoi minut.
Nyt en edes itke. Pelkään, että hän on elossa.
Kaikesta on tulossa kammottavan helppoa.
Jopa tuskasta kieltäytymisestä.
Melodramaattisuus ei ikinä ole hyvästä.
Olet oikeassa. Miksi minun pitäisi itkeä?
Olen väsynyt olemaan tällainen.
Kultaseni.
Etkö jättäisi minulle muistoa? Edes pientä muistoa?
Uploaded by Sylvesteri